Mat-Olle och Rebecca har lurat mig! De har åkt utan att betala.
Medan min dotter har gett upp, har Ristin vunnit Krästas förtroende.
Dags att ta nästa steg.
Kanske får hon veta alla hemligheter hon behöver innan det är för sent.
Du ska möta en vän.
Men flickan måste våga möta sina rädslor. /KORP KRAXAR/
Nils-Anders och Aila har förstått vad tjuven har i kikaren.
–Kristall mot Tjelmetje. –Men kan de lösa Ristins gåta?
Sök mig bakom gamla förbund.
Jag kan stå emot din slägga, men inte din melodi. Vem är jag?
Lena kan komma. Hittar du några gamla förbund?
Jag hittar ingenting.
Ska vi gå tillbaka till arkivrummet? Vi kanske missade nåt där.
Löner och avtal. Ett avtal är väl ett förbund?
"Löner. Avtal."
Gamla förbund.
–Titta, den är fejk. –Va?
–Ett kassaskåp! –Du är ett geni, Aila.
Vi gjorde det!
Men först måste vi knäcka koden.
"Jag kan stå emot din slägga, men inte din melodi."
Titta här, då.
I kassaskåpet sitter en 250-megapixel-kamera.
Tar en bild i minuten. Så om nånting förändras–
–till exempel att Tjelmetje försvinner, då ser kameran det.
Och larmet går direkt till både mig och polisen.
Nämen, gud i London!
Är hon inte klok?! Va? Har hon ställt säcken med kristaller här?
–Vem som helst kunde ha tagit den! –Nej... Hon är här.
Va? Jaha.
Okej... Ja, men då... Då säger vi...
Tack så mycket. Tack. Som du förstår, så måste vi väga innehållet.
–Så att det är 20 kilo som avtalat. –Tjelmetje.
Jag kan inte ge dig Tjelmetje förrän jag har vägt innehållet–
–och kollat kristallens äkthet. Det kan ju ta tid. Så vi gör så här...
Klockan tio imorgon har jag en lucka, så kan du få Tjelmetje då.
Sire: Detta är en gåva från Saajvoes folk. Håll ditt ord och den består.
Svik oss och den förgår.
Okej. Nämen, då gör vi så här. Jag kommer till dig i stället.
Det är ändå mer rättvist, eller hur? Så kör vi varannan gång.
Jag kommer till dig...klockan tio imorgon bitti vid källan. Toppen!
Att du hjälper den här människan kommer inte att passera ostraffat.
He-he-he... Hallå, där. Titta, titta, vad du är vacker.
–Du måste ge den till henne. –Och tappa mitt förhandlingsläge?
Nej, jag tror inte det. Vet du? Jag är inte klar med Saajvoefolket än.
Okej, så vännen är den där jäkla korpen?
–Det kommer aldrig att gå! –Du la ju dina rädslor i ett vedträ.
Ja. Men rädslan är ju kvar. Vad ska jag ens med korpen till?
Du kommer att få se. Korpen kan hjälpa dig att hjälpa din syster.
Okej. Jag försöker.
Aah! Ser, du? Jag är livrädd – till och med för en fjäder!
–Rör vid fjädern igen. –Aldrig! Nej!
Du har hittat ett nytt kraftföremål.
–Nu får du ge dig. Hon kommer. –Vänta!
–Sluta nu, vi måste gå! –Aaah!!
–Oah! Vad gör du här? –Vad gör ni här?
–Vi ska sno Tjelmetje från Lena. –Det tänkte jag med.
Va?
Lena är... Hon är här när som helst. Kom.
Ja, jag fattar inte varför det ska bli fint nu när du har stängt.
–Jag ska fota det för försäljningen. –Det där förstår jag ännu mindre av.
Den här marken, den har ju varit er sen urminnes tider.
Du som vet var du kommer ifrån, ska du sälja allt det här?
–Har du berättat för tjejerna? –Jag vet inte vars de är.
/DÖRRKNACKNING/ Vi har stängt.
/HÅRDARE KNACKNING/ Men herregud! Vi har stängt, säger jag! /ÄNNU HÅRDARE/
Vad sjutton gör ni här?!
Det här är din faamoevoesse. När du finner nya kraftföremål–
–lägger du ner dem här, så samlas kraften av dem.
Följ efter korpen.
Det var då jag förstod. Lena tänker aldrig ge dem Tjelmetje.
Hon vill göra Saavjoe till en kristallgruva – för all framtid.
Och Sire är rasande på mig. Saajvoefolkets vrede drabbar mig–
–om jag inte ser till att hon får Tjelmetje.
Hur ska vi lita på dig? Du tog ju Tjelmetje först.
–Nähä! Gjorde jag inte! –Hur hamnade den i din bod, då?
Jag har mycket grejer. Jag kan inte hålla reda på varifrån jag fått allt.
Vi har inget val. – Men du sa att du kanske kunde koden till kassaskåpet.
–Varför hämtar vi den inte bara? –Hon har en kamera i kassaskåpet.
Den tar en bild i minuten. Försvinner Tjelmetje, då går larmet.
Då kommer Lena och polisen direkt. Så är det.
–En bild i minuten? –Ja.
Sire tror att hon ska få Tjelmetje vid källan klockan tio imorgon.
–Så det här må vi lösa innan dess. –Men tänk om den inte försvinner, då?
–Hur menar du? –Vi byter ut Tjelmetje mot en kopia.
Den tar en bild i minuten. Då har vi 59 sek. på oss att byta ut Tjelmetje.
Larmet går inte, och Lena får aldrig veta nånting.
–Vadå för kopia? –Den som jyöne ska slöjda.
Vi ses här imorgon klockan sju. – Jyöne, kom. Du har lite att göra.
Hallå? Var är du, korpen?
Nu ska vi bli vänner, du och jag.
Hallå?
/KORP KRAXAR OCH FLAXAR/
/KORP KRAXAR/
Vad gör ni ens här, era förbannade bedragare?!
–Just det. Vi litade på er! –Maggan, jag är också jättesuperarg.
Lägg av! Du var med på det här, du har bara spelat dum.
–Vadå spelat dum?! –Nähä? Förklara dig, då.
Den där ska förklara sig. – Berätta nu, mat-Olle.
Kära...Margareta.
Du minns mina härliga tv-program. Hur alla älskade mig.
Sen plötsligt en dag, så tröttnade folk på mat-Olle.
Ingen ville intervjua mig om min livsstil. Ville inte laga min mat.
Ville inte höra om mina betraktelser i vardagen.
Jag föll ner i ett svart hål. Bortglömd. Arbetslös.
Utplånad. Jag visste inte vem jag var längre.
Men så skapade jag konton på sociala medier.
Jag köpte fejkade följare tillfälligt för att locka riktiga följare.
Och det blev väldigt dyrt, och jag blev pank.
I stället för att göra mig av med de fejkade följarna, vilket jag tänkt–
–så tvingades jag till falska samarbeten.
Hur skulle jag annars kunna åka på härliga semestrar?
Bu-hu.
Så fort jag fick veta, sa jag upp mig som social media mediator.
–Jag åkte hit för att gottgöra. –Hur då? Jag måste sälja stället nu!
–Mat-Olle jobbar gratis här nu. –Va?
Jag betalar för allt du har gett oss. Dubbelt upp. Hur mycket vill du ha?
Krästa! Wi-hii!
–Kolla, kolla! Jag kan känna den. –Det är din varselfågel, Ristin.
Slut dina ögon.
Okej.
Och öppna dem igen.
Va? Jag ser vad den ser. Hur är det möjligt?
–Du kan be den flyga vart du vill. –Kan jag?
Flyg till Aila! Haelehth Ailan gåajkoe!
Textning: Barbro Garneij Svensk Medietext för SVT